Kender du den bog?
Min far og jeg læste den sammen.
Jeg ville have givet den til min gudsøn.
Men nu tror jeg,
at jeg vil give den til dig i stedet for, monsieur Cabret.
Må jeg få en kop til?
Den skal lige brygge færdig.
Kaffe er som alt andet her i livet. Man må vente på det rette øjeblik.
Hvis bare vi vidste, hvornår det øjeblik var inde.
Gustave, dog. Mand dig nu lidt op og hils på hende.
Kom så. Vis mig dit flotteste smil.
Dit flotteste smil, sagde jeg.
Det er smukt!
Strålende.
Tak.
Mademoiselle Lisette.
Må jeg byde Dem en herlig aften?
- Hr. stationsforstander. - Ja...
Sikke nogle yndige buketter.
Tak skal De have.
De er fra Gourdon.
De fragtes med nattoget, så de er helt friske.
Gourdon...
...en vidunderlig egn.
Hårdfør!
Vejret... Køerne, der brøler.
Perfekt udviklede yvere.
Ja.
Lugter de?
Lugter blomsterne?
Ja, en lille smule. Lugt selv efter.
Jeg blev såret under krigen. Det kan aldrig læges.
Godaften, mademoiselle.
Jeg mistede min bror.
Hvor?
Verdun.
Hav en god aften, hr. stationsforstander.
Hav en rigtig god aften, mademoiselle Lisette.
Filmakademiets bibliotek.
Hvabehar?
Filmakademiets bibliotek.
Dér vil du finde alt, hvad du har brug for at vide om film.
Anden etage, fjerde række, tredje reol.
Øverste hylde.
Drømmenes opfindelse.
Af René Tabard.
Historien om verdens første film.
"I 1895 blev en af de første film i historien vist.
Den hed Et tog ankommer til banegården
og handlede kun om et tog, der ankom til en banegård."
"Da toget kom farende mod lærredet,
skreg publikum, fordi de troede,
at de var i fare for at blive kørt over.
Ingen havde nogensinde set noget lignende."
"Ingen havde nogensinde set noget lignende."
"Det, der begyndte som en kuriositet, voksede sig større,
da filmmagerne indså,
at de kunne skabe historier med det nye medium."
"Filmmageren... Georges Méliès...
...var en af de første, der opdagede at...
...film havde evnen til...
...at indfange drømme."
"De tidligste films store pioner døde under...
...verdenskrigen."
Døde?
- Krigen? - Er I interesserede i Méliès?
Ja.
Det er altså tilladt.
Er det?
Han er min gudfar.
Og han lever i bedste velgående.
Det er ikke muligt.
Jeg forsikrer Dem om, at det er sandt.
Hvorfor skulle jeg tro på jer?
Fordi...
Fordi det er sandt.
Er Méliès i live?
Kom her.
Din gudfar er min store lidenskab.
Han var en stor filmmager.
Her arbejder han i sit studie.
Her er en løbeseddel fra hans forestilling.
Her er det store mystiske krystalur,
lavet af hans mentor, Robert Houdin.
Og det her er et af hans kameraer.
- Var han tryllekunstner? - Ja, han begyndte på scenen.
Hvordan begyndte han at lave film?
Det er der ingen, der ved.
Se, hvor glad han ser ud.
Professor Tabard? Kunne De måske...
...have lyst til at møde ham?
Jeg har faktisk mødt ham.
Min bror byggede kulisser til Méliès.
En dag tog han mig med hen til studiet.
Det var som taget ud af en drøm.
Hele bygningen var af glas,
for at der kunne komme lys nok ind under optagelserne,
men i mine øjne var det intet mindre end et fortryllet slot.
Et glaspalads.
Mere lys.
Åbn spjældene.
Væk fra sættet. Alle undtagen skuespillerne.
Skuespillerne til sættet.
Hummeren skyggede for havfruen.
Hvis det sker igen, så råb "blokeret".
Hvis du nogensinde har tænkt på, hvor dine drømme kommer fra...
...så se dig omkring.
Det er her, de bliver til.
Mine damer og herrer. Solen går snart ned!
Riddere og hummere, på plads.
Havfruer, på plads. Værsgo!
Han drejede over fem hundrede film.
Han var meget populær på den tid.
Hvorfor holdt han op?
Indtil i dag troede jeg, at han var død under krigen.
Ligesom så mange andre.
Må vi se nogle af hans film?
Gid I kunne.
Men tiden har ikke været nådig over for de gamle film.
Det her er den eneste, som vi kender til, der har overlevet.
Ud af hundreder er der én tilbage.
Den er stadig...
...et mesterværk.
Tabard må vise papa Georges filmen.
Så ser han, at han ikke er glemt.
Skal jeg ikke sige det til mama Jeanne?
Nej, det skal være en overraskelse. Ligesom en tryllekunst.
Vi har brug for... Elegance!
Elegance.
Flot!
Monsieur Claude?
Er De deroppe?
Monsieur Claude, er det Dem?
Hold fast på værktøjet, kluntede klodsmajor!
De er ellers god nok til at holde på en flaske.
Er De beruset?
Har De set dybt i vinflasken? Fulderik! Er De fuld?
Han er vist gået omkuld.
Store fæhoved!
De kunne have ramt et barn!
Hvad har vi her?
Jules Verne! Jamen dog.
- Han er yderst kendt i Frankrig. - En af vore ypperste forfattere.
Labisse gav mig en bog forleden.
Det gør han altid. Han giver bøgerne et godt hjem.
Det kalder han det.
Han har en... vigtig funktion.
Hvad mener du?
Alt har en funktion. Selv maskiner.
Ure viser tiden, og tog fører en steder hen.
De gør det, som de er skabt til.
Ligesom monsieur Labisse.
Måske er det derfor, ødelagte maskiner gør mig så trist.
De kan ikke gøre det, de er skabt til.
Måske er det også sådan med mennesker.
Hvis man mister sin funktion, går man ligesom i stykker.
Ligesom papa Georges.
Måske kan vi reparere ham.
Er det din funktion? At reparere ting.
Det ved jeg ikke.
Det var det, min far gjorde.
Gad vide, hvad min funktion er.
Jeg ved det ikke.
Hvis jeg havde kendt mine forældre...
...havde jeg måske vidst det.
Kom med.
Lige da min far var død, gik jeg tit herop.
Jeg forestillede mig, at hele verden var én stor maskine.
Maskiner har ingen overflødige dele.
De har nøjagtigt det antal dele, de behøver.
Jeg tænkte, at hvis verden er én stor maskine...
...så kunne jeg ikke være en overflødig del.
Der er en grund til, at jeg er her.
Og så må der også være en grund til, at du er her.
Gem dig!
Jeg kommer med Tabard i morgen klokken 19.
Hold tæt.
Er du sikker på det her?
Ikke rigtig.
Men jeg tror, at det er den eneste måde, vi kan...
Reparere ham.
CABRET & SØN URMAGER
Der går en dreng på sporet!
Af vejen!
Stands!
Flyt dig!
Væk!
Pas på!
Godmorgen.
Ja, han arbejder her. En stor og grov mand.
I Seinen?
Død? Er De sikker på det?
Nej, han har ingen slægtninge.
Tak skal De have. Jeg pakker hans ejendele.
Mange tak.
Hvis han er død...
...hvem er det så, der har trukket urene op?
- Godaften. - Denne vej, hr.
Nu skal jeg.
Sikke en overraskelse! Kom indenfor. Kom ind.
Isabelle, hvad skal det her betyde?
Du må ikke blive vred, mama.
Den unge mand er ikke velkommen her.
Vi har opdaget, hvem papa Georges er.
Jeg beklager dybt, madame. Jeg troede, at vi var ventet.
Jeg går straks og kommer tilbage på Deres bud.
Tal sagte.
Min mand sover. Han har ikke været rask, siden...
Mama, du må ikke sende dem væk.
Jeg vil ikke trænge mig på,
men hvis det her bliver den eneste gang, vi mødes,
så lad mig udtrykke
den taknemlighed, jeg skylder Deres mand.
Jeg så alle hans film som dreng.
De inspirerede mig.
Deres mand er en stor kunstner.
Det glæder mig, at De husker min mands film med så stor ømhed.
Men han er så skrøbelig nu.
Det smerter ham at mindes fortiden.
Så går vi nu, madame.
Jeg håber, at De vil tilgive, at jeg siger det her.
De er stadig lige så smuk, som De var i filmene.
- Mama? - Var De med i filmene?
Hun var med i næsten alle hans film.
Har du været skuespillerinde?
Det er længe siden, børn.
Tiden var en anden.
Jeg var en anden.
Kunne De tænke Dem at se hende igen?
Vi har en film.
En af Georges' film?
Det er umuligt. De er væk.
Må vi vise Dem den?
- Må vi ikke nok? - Åh jo, mama.
Så skal vi skynde os.
Du har været en rigtig filmskuespillerinde!
- Hvor romantisk! - Sådan var det ikke.
Vi var ikke filmstjerner, som de er i dag.
Men vi havde det nu sjovt.
Madame Méliès?
Den er i farver!
Ja da. Vi farvelagde filmen.
Vi malede den i hånden billede for billede.
Det er jo dig!
Ja.
Smukt.
Hvor var du smuk.
Det er hun stadig.
Jeg ville kunne genkende lyden af en filmfremviser hvor som helst.
Georges...
...du har prøvet at glemme fortiden så længe.
Det har ikke bragt dig andet end sorg.
Måske er det på tide at huske den.
Vil du høre om det?
Ja.
Ligesom dig...
...elskede jeg at reparere ting.
Jeg begyndte som tryllekunstner.
Mama Jeanne var min assistent.
Vi havde stor succes. Vi havde endda vores eget teater.
Men jeg puslede altid med mekanik.
Jeg havde mit eget værksted, hvor jeg opfandt nye illusioner.
Engang byggede jeg endda en mekanisk mand.
Han var noget ganske særligt.
Jeg lagde mit hjerte og sjæl i ham.
Så en aften besøgte mama Jeanne og jeg et omrejsende cirkus.
På vej forbi forlystelsesteltene fik jeg øje på noget.
Noget ejendommeligt. Noget vidunderligt.
Det her vil forfærde Dem,
mine damer og herrer. Vi har bevægelige billeder.
Brødrene Lumière havde opfundet filmen.
Jeg blev forelsket i opfindelsen. Jeg måtte have del i den!
Det var en ny slags magi!
Jeg bad brødrene om at sælge mig et kamera, men de afslog.
De mente, at film var en forbigående grille
uden fremtid. Sagde de da.
Så jeg byggede mit eget kamera med dele fra den mekaniske mand.
Jeg måtte tage del i det nye mirakel.
Vi satte alt ind på det. Vi solgte teatret og alt, hvad vi ejede
for at bygge vores eget filmstudie.
Klar?
Så begyndte det store eventyr.
Kun skuespillere på sættet, tak.
Jamen dog! Jeg er vild med den farve, Mel.
Den æder lyset.
Jeg skrev, designede, instruerede og spillede med i hundredvis af film.
Så er jeg klar.
Godt.
Gør trissen og røgen klar.
Stop! Giv mig lige et øjeblik! Den var god nok før.
Benny? Vi må snakke sammen.
Skub dragen tilbage!
Træk til i det venstre reb,
så hovedet kommer højere op.
Stik under bugen.
Udmærket.
God koreografi. Tak, mine herrer.
Indtag jeres pladser!
Værsgo!
Udmærket. Træk den tilbage.
Giv den så nådestødet, riddere!
Kom så, mænd. Angrib!
Stik og stød så til!
Godt.
Godt, riddere. Klar til angreb.
Riddere...
...tre, to, en, stop!
Tak til skeletterne.
Ind med pyroteknikerne. Ridderne står stille.
Stå stille. Vent på signalet.
Tre, to, en... Værsgo!
Tryllekunster og illusioner blev min specialitet.
Fantasiens verden.
Min smukke kone var min muse og min stjerne.
Vi kunne ikke blive lykkeligere.
Værsgo!
Vi troede aldrig, det ville ende.
Hvordan kunne det det?
Men så kom krigen.
Ungdommen og håbet gik til grunde.
Verden havde ikke tid til tryllekunster og film.
De tilbagevendte, som havde set virkeligheden,
fandt filmene kedelige.
Smagen havde ændret sig. Men det havde jeg ikke.
Ingen ville have mine film mere.
Jeg kunne ikke betale skuespillerne eller holde forretningen kørende.
Snart forfaldt mit fortryllede slot.
Alt var tabt.
En aften brændte jeg fortvivlet alle de gamle kulisser og kostumer.
Jeg måtte sælge filmene til et firma,
der smeltede dem om til kemikalier.
Kemikalierne blev brugt til fremstilling af skohæle.
Med pengene, jeg tjente på at sælge mine film, købte jeg legetøjsboden.
Og der har jeg været lige siden.
Det eneste, jeg ikke kunne destruere, var min elskede mekaniske mand.
Jeg gav ham til et museum og håbede, at han kunne få et hjem dér.
Men de udstillede ham aldrig, og så brændte museet ned.
Det er alt sammen væk nu. Alt, hvad jeg har lavet.
Der er kun aske og falmede filmstriber tilbage.
Jeg har draget én lære af mit liv, Hugo.
Og det var en uventet en af slagsen.
Det ender kun lykkeligt i filmene.
Jeg er straks tilbage.
Lad så være! Du skal ikke skræmme monsieur Frick.
Hvad er dog det?
Ih, du milde!
Så du det?
Vær modig.
Monsieur Frick, jeg er ganske målløs.
Godaften.
Der er sket noget foruroligende.
- Hvad? - Kender De monsieur Claude?
Han er fundet død.
Monsieur Claude?
Han vil derfor ikke længere trække urene op.
Har du fået dig en lille ven?
- Goddag. - Goddag.
Monsieur Claude er død.
Hvad? Hvorfor?
Hvad er der sket?
Man har fundet hans lig i Seinen.
Han har åbenbart ligget der længe.
Det overrasker mig nu ikke.
Han var en førsteklasses fulderik.
Ja, han var dranker.
- Det vil jeg nu ikke sige. - Det var han da!
Gå med jer!
Han kunne have tømt Seinen.
Jeg kan huske, at han engang gik rundt i en rus sammen med en lille, ækel...
Stands!
- Slip mig! - Troede du, at du kunne slippe?
- Gustave, vær nu lidt rar. - Hjælp mig!
Vær nu sød.
Han har saboteret stedet længe nok.
- Hvad har han gjort? - Slip mig!
Ind på kontoret!
Jeg er nødt til at gå!
Ikke før dine forældre er fundet.
Jeg har ingen!
Så er det af sted til børnehjemmet.
Du skal nok lære noget derinde. Det gjorde jeg.
Jeg lærte at adlyde og holde mig for mig selv
og overleve uden en familie.
Man har ikke brug for en familie!
Politihovedkvarteret, syvende arrondissement.
Ja, det er mig igen. Endnu en forældreløs.
Ja, det har været en travl uge.
Ulovlig indtrængen, tyveri, rapseri, henkastning af affald, ophængning.
Løsgængeri, leg... Det er lige meget.
Kom bare og hent ham.
Hvordan går det?
Hun er altså kommet hjem?
Mener du, at barnet er dit? Fortræffeligt.
Det finder du nok ud af om syv måneder.
Om forladelse. Til marts? Jeg skal prøve at komme.
Jeg planlægger sjældent så langt frem i tiden.
Er du sikker?
Jeg er da beæret,
men er det nu også passende at gøre mig til gudfar?
Øjeblik!
Maximilian!
Gør plads!
Gå væk!
Find ham, Maximilian!
Du kan ikke slippe væk!
Der er ingen gemmesteder deroppe, knægt!
307, 308, 309...
Maximilian! Han er gået den anden vej. Kom!
Du der!
Forsvind!
Jeg fik dig!
Der står en dreng på skinnerne!
Af banen!
Flyt jer! Til side!
Hvad i alverden tænkte du på? Er du såret?
Kom så!
Til side. Pas på.
Børnehjemmet må tage sig af dig.
- Jeg hører ikke til der! - Hvor så?
Et barn må høre til et sted.
Hør nu på mig!
De forstår det ikke! Slip mig fri!
Jeg forstår ikke, hvorfor min far døde,
eller hvorfor jeg er alene.
Det her er min eneste chance for at fungere.
Det burde De kunne forstå!
Det gør jeg!
Det gør jeg.
Monsieur.
Det barn tilhører mig.
Undskyld. Han er gået itu.
Nej, det er han ikke.
Han virkede perfekt!
Højtærede publikum. Jeg er stolt af
at byde velkommen til denne gallaforestilling,
som hylder Georges Méliès' liv og arbejde.
I mange år mente man, at de fleste af hans film var gået tabt.
Selv monsieur Méliès troede det.
Men vi satte en efterforskning i gang.
Vi har gennemsøgt bokse, private samlinger,
lader og katakomber.
Vores arbejde blev belønnet med gamle negativer,
kasser med fotografier, og kufferter fulde af halvt opløste film,
som vi var i stand til at redde.
Vi har nu over 80 film af Georges Méliès.
I aften er skaberen af dem
og nyeste medlem af Filmakademiet
til stede for at dele dem med Dem.
Mine damer og herrer...
...jeg...
Jeg står her i aften...
på grund af en meget modig ung mand...
...som så en nedbrudt maskine.
Og mod alle odds... reparerede han den.
Det er den mest hjertevarme tryllekunst,
jeg nogensinde har set.
Og nu, mine venner...
Jeg henvender mig til jer som det, I i sandhed er:
Troldmænd. Havfruer.
Opdagelsesrejsende og eventyrere. Magikere.
Kom og drøm sammen med mig.
Enhver granskning af filmhistorien må begynde med
piktogrammerne af hulemalerierne i Niaux.
Jeg har en bog om, hvordan man bliver venner med hunde.
Hvad med noget om hundekærlighed?
De har vist en ræv bag øret.
Det er drengen, der har lavet det. Det knirker slet ikke.
Husk nu smilet, min ven.
Hvilket et af dem? Jeg kan tre slags.
Tag det roligt. Nu er jeg en fuldt ud funktionsdygtig mand. Ikke, skat?
Vælg et kort. Så er det oppe i luften.
- Er det dit kort? - Ja.
Jeg mødte engang en dreng ved navn Hugo Cabret.
Han boede på en banegård.
"Hvorfor boede han på en banegård?" Det er et godt spørgsmål.
Det er det, bogen her skal handle om.
Og om, hvordan denne enestående unge mand
fortvivlet ledte efter en hemmelig besked fra sin far.
Og om, hvordan den besked kastede lys på hans vej.
Hele vejen hjem.
DANISH